\input ukazkam
\input verbatim
%\input czech.sty

\output{\mujoutput}
\def\mujoutput{\shipout\vbox{\zahlavi\box255}}
\def\zahlavi{\offinterlineskip
   \vbox to 0mm{\vss
    \hbox to\hsize{\tt
      \ifodd\count0
        \jobname\hfil\number\day.\number\month.\number\year\hfil
        \#\number\count0/\celkemstranek
      \else
     \#\number\count0/\celkemstranek\hfil\number\day.\number\month.\number\year\hfil
        \jobname
      \fi
        }
    \kern5mm
   }
   \global\advance\count0 by1
 }
 \def\celkemstranek{???}
 %\input \jobname.cis
 \immediate\openin11=\jobname.cis
 \ifeof11
 \else
 \immediate\read11 to \radek
 \radek
 \fi
 \immediate\closein11
 
 
 \let\endorig=\end
 
 \def\end{
   \eject
   \advance\count0 by -1
   \immediate\message{\number\count0}
   \immediate\openout12=\jobname.cis
   \immediate\write12{\string\def\string\celkemstranek{\number\count0}}
   \endorig
  }

\motto{Cokoliv čtete, čtete na vlastní nebezpečí.\\Máte zapotřebí takhle riskovat?}

\nadpis{Úvod do hlubin \TeX u}

%\tracingparagraphs=1
Cílem\index{cíl} přednášky je poskytnou během jednoho semestru hlubší znalosti o chování \TeX u\index{\TeX}, jeho možnostech a možnostech jeho použití. 
Na této ukázce chceme demonstrovat to, že volba vhodných prostředků umožní
relizovat rozmanité představy o {\bf formě} písemného sdělení.
\tracingparagraphs=0

\begincolumns2

\kap{Sdělení a jeho podoby}
%\tracingparagraphs=1
Výsledkem chemických, elektrických a dalších více méně spojitých procesů v lidském mozku vznikají různé nápady, myšlenky, sdělení, která touží jejich autoři předat lidem v blízkém či vzdáleném okolí. Pomineme-li telepatii a podobné metody, vyjadřují autoři tyto výsledky svého myšlení zpravidla pomocí omezené množiny slov\index{množina}, které v daném jazyce ovládají nebo je ztvárňují do obrazové podoby. Vynález knihtisku\index{knihtisk} v 16. století výrazně zjednodušil  rozmnožování a šíření textových a grafických informací\index{informace} a umožnil jejich uchování pro další generace. 
%\tracingparagraphs=0

\ods{Text}
\sikmytext{\slabikarbox{Jak se vám asi čte tento krásný rukopis?}}
Zachycení myšlenky pomocí slov určitého jazyka v sobě skrývá potíž, jak co nejpřesněji vystihnout myšlenku\index{myšlenka} pomocí diskrétní množiny slov. Posluchač nebo čtenář {\it může chápat} na základě svých zkušeností, znalostí a kontextu, ve kterém se nachází, vyřčenou větu jinak, než jak ji {\it vyslovil} či {\it napsal} její autor.
Navíc chápat obsah sdělení člověka, který se obtížně vyjadřuje nebo číst obtížně čitelný rukopis  autora (zde ve smyslu rukou psaný) může ztížit 
pochopení obsahu sdělení. Proto forma sdělení je rovněž důležitá a nelze ji podceňovat.

\ods{Obrázky}
\umistiobrazek ru{}
Grafické sdělení má výhodu v tom, že není omezeno konečnou množinou slov (které musí autor i čtenář nebo posluchač rozumět), ale rozsah a přesnost
zachycení myšlenky je dána pouze schopností autora\index{autor} vládnout bohatšími prostředky (včetně jazyka), které má k dispozici. Pohyb ruky ve vzduchu
nebo pár čar načrtnutých na okraji novin může přenést daleko víc a často daleko přesnějších informací, než dlouhý text.

\kap{Jak na to}
\motto{Jestliže některé slovo ve větě nedává smysl, vynechte jej, věta bude dávat smysl i bez něj.}
Hledejme cestu, jak dospět k optimálnímu výsledku --- tištěným informacím.
\ods{Knowledge is nothing if not shared}
Je zřejmé, že psát aniž víme co, sice může vést k uspokojení vlastní touhy a utvoření si 
(jistě pozitivního) názoru ostatních na nás, ale jinak nemá smysl. Na druhou stranu se dá tušit, že
ani sebelepší myšlenka nebo nápad (zvláště, je-li z vaší hlavy) neznamená pro lidstvo vůbec nic, pokud si jej necháte jen pro sebe. Nicméně obsah sdělení
ponecháme na laskavých čtenářích a jejich odborné erudici. Předpokládejme, že již máme rozmyšlený materiál, který chceme zaznamenat písemně tak, aby jej
co nejvíce čtenářů mohlo číst. 
\ods{Je to pravda odvěká, šaty dělaj člověka...}
Jestliže víme, co chceme sdělit, je na čase se zamyslet na formou,
jakou mají být naše myšlenky zachyceny. V optimálním  případě způsob
prezentace je sladěn s obsahem. V tomto duchu je vhodné dříve, než se pustíme 
do práce:
\nitem{2.}Uvážit rozsah díla a jeho strukturu.
\nitem{4.}Rozhodnout o celkovém vzhledu (požadavek nakladatelsví, redakce
    časopisu,\dots).
\nitem{3.}Rozhodnout o částech, které dílko má mít (vaše fotka, 
    obsah, index(y), seznam publikací,\dots).
\nitem{5.}Rozhodnout o prostředcích, které k realizaci použít (zda \TeX\ nebo
    \TeX,\dots).
\nitem{1.}Opatřit sponzora (přece to nebudete psát zadarmo).
\nitem{8.}\dots

\ods{Hardware}
\motto{Předchozí moto neplatí pro výuku cizích jazyků.}
Na začátku všeho stojí shánění hardware. Určitě budete potřebovat papír, tužku a možná i počítač.

\ods{Software}
Obsah dokumentu, způsob publikování a případně i návaznost na další programy a hloubka vaší kapsy\index{kapsa} bude určovat programové vybavení, které pro vytváření dokumentu použijete, tj. vaši volbu \TeX u.

Jestliže se tímto krokem stanete uživateli \TeX{}u, je potřeba se malinko zorientovat v
programovém vybavení, které pro sazbu textu od A do Z můžete potřebovat. Například je možné navštívit některou z přednášek k tomu zaměřených. Váš slovník se tím obohatí o několik dalších 
cizích slov. Také důvěrně známá slova získají další rozměr. Pokud si doposud myslíte, že {\it formát}
znamená jen rozměr papíru a {\it latex} je jen nátěrová hmota, přednáška o \TeX u
přiřadí těmto slovům další význam.

@*Práce s \TeX em. Jelikož \TeX\ je více méně dávkově orientovaný, pravděpodobně při zpracování
dokumentů pomocí něj budeme procházet třemi fázemi. Přípravou či úpravou souboru s (ASCII) textem
(zdrojový tvar), jeho zpracováním \TeX em do obecného tvaru ({\bf D}e{\bf V}ice {\bf I}ndependent)
a následnou vizualizací. Protože tyto kroky budou velmi často opakovány, je vhodné mít tyto kroky zjednodušeny na co nejvyšší míru.

@ Je možné, že při práci s \TeX em si s ním občas nebudeme rozumět. Tu a tam nám vyhubuje, že ve zdrodovém textu našel příkazy, které jsme mu dříve nevysvětlili (třeba díky tomu, že jsme se uklepli). Jindy nám přímo napíše, že jsme se dopustili chyb proti syntaxi nebo logice, která je
mu vlastní a nám  nikoliv. Předpokládejme, že jeho stížnosti umíme vyřídit k jeho i naší spokojenosti a podívejme se na některé možnosti \TeX u.

@*Projev a jev. Podívejme se na následujících několik jevů, které se při dobré vůli autora mohou vyskytnou v jeho tištěném projevu\index{projev}.

@*Jak čteme. 2 V suoivsoltsi s vzýukemm na Cmabridge Uinervtisy vlšyo njaveo, že
nzeáelží na pořdaí psíemn ve solvě. Jedniná dleůitžá věc je, aby blyy
pnvrí a psoelndí pímesna na srpváénm mstíě. Zybetk mžůe být totánlí
sěms a ty to přoád bez porlbméů peřčetš. Je to potro, že ldiksý mezok
netče kdažé pensímo, ale svolo jkao cleek. Zjíamvaé, že??

@*Jednoduchý text. Jednoduchý text se píše jednoduše. Jen je nutné vyznačit konec textu, například
příkazem {\tt\string\end}. Moc se nemusíte starat o mezery. Budou ve výstupu všude tam,
kde napíšete alespoň jednu nebo kde je konec řádku. Konec odstavce se objeví všude tam, kde vynecháte prázdný řádek. 

@ Písmo. Jistě jste si všimli, že některá slova či věty jsou v textu napsány jiným písmem. 
{\bf Plánovaným záměrem} autora může být na první pohled přitáhnout zrak čtenáře na obsahově důležitou část textu. 
{\bf Neplánovaným záměrem} autora bývá text znepřehlednit  a potlačit smysl zvýraznění, důležité části textu naopak co nejvíce ukrýt před zvědavými zraky čtenáře. To se snadno
stane, když zvýraznění textu je používáno nesystematicky nebo velmi {\sevenrm nesourodě} (např. mnoha druhy\index{druh}
písma, velmi častým neopodstatněným používáním zvýrazněných písem, 
\prostrkano{prostrkaným písmem}, vlastními originálními \vlastnivynalez3{vynálezy}\dots).

Jednoduché {\bf přepínače} různých přednastavených typů písma se dají použít 
přímo. Jejich názvy byly voleny tak, že odpovídají anglickému názvosloví 
({\tt \string\bf, \string\it, \string\rm, \string\sl, \string\tt,\dots}). Ale můžete si zavést i vlastní.\index{písmo}

@*Řídicí sekvence. Tu a tam se vyskytne situace, kdy potřebujete napsat znak nebo symbol, který se na klávesnici nevyskytuje (např. $\alpha$). V \TeX u postupujeme tak, že do zdrojového souboru vložíme příkaz (v našem případě řetězec znaků {\tt\char`\$\char`\\alpha\char`\$}),
který \TeX\ zpracuje a podle jeho významu vloží do textu příslušný objekt. Aby byly rozlišitelné tyto povely od ostatního textu, který se má přímo vysázet, je nutné mít vyhrazeny některé znaky, pomocí kterých tyto povely (značky) lze do textu vložit. Jedním z takových znaků je znak {\tt\char`\\}.

@*Linearizace plošných objektů. Jestliže potřebujeme vysázet nějaký výraz, který má složitější strukturu, je potřeba tuto strukturu rozložit do posloupnosti znaků a značek, ze kterých jej \TeX\ opět poskládá. Přirozeným příkladem jsou matematické formule, například řetězové zlomky pro náročné:\index{zlomek}
$$
  {\displaystyle1+
  {\displaystyle1+
  {\displaystyle1+
  {\displaystyle1+
  {\displaystyle1+
  {\displaystyle1+1
  \over\displaystyle1}
  \over\displaystyle1}
  \over\displaystyle1}
  \over\displaystyle1}
  \over\displaystyle1}
  \over\displaystyle1}=7
$$
na rozdíl od řetězových zlomků pro nenáročné:
$
  1+
  {1\over1+
  {1\over1+
  {1\over1+
  {1\over1+
  1}}}}=
  {\displaystyle
   \lim_{x\to1}\sum_{i=1}^\infty{1\over2^{ix}}
   \over 2\pi(3n+5)(5n+8)
  }  \displaystyle
  \int_0^{2\pi}
     \int\limits_0^{3n+5}
     r \hbox{d}r \hbox{d}\varphi
$

@ Uvedené příklady a srovnání výstupu a zdrojového tvaru dávají  tušit, jakým způsobem se zdrojový text vytváří.\index{zlomek}
\verbatim
$ 1+
  {1\over1+
  {1\over1+
  {1\over1+
  {1\over1+
  1}}}}=
  {\displaystyle
   \lim_{x\to1}
     \sum_{i=1}^\infty{1\over2^{ix}}
   \over  2\pi(3n+5)(5n+8)
  }  \displaystyle
  \int_0^{2\pi}
     \int\limits_0^{3n+5} \!\!\!
     r \hbox{d}r \hbox{d}\varphi\,.
$
\endverbatim

@ Aby se \TeX\ nezahltil, zpracovává zdrojový text kousek po kousku, přičemž jej může mírně upravovat (např. změní kódování češtiny, což zvláště u anglicky psaného dokumentu zvyšuje čitelnost). V prvním kroku se také zpracovává konec řádku. Pokud jej chceme nahradit jiným znakem
(důvod pomiňme, protože stejně žádný nebudeme mít), lze to záhadným způsobem udělat:\index{\endlinechar}
\verbatim
{\endlinechar=158 \it
V tomto úseku 
je vidět %
kde je konec 
řádku.
\par}%
\endverbatim																												
{\endlinechar=158 \it
\noindent V tomto úseku 
je vidět %
kde je konec 
řádku.
\par}%

@*Tokeny. Vytváření tokenů ze znaků, které jsou ve zdrojovém souboru je další fáze. V tomto okamžiku se rozhoduje, jak se v dalším zpracování budou jednotlivé znaky chovat. Zde se také určuje, co je znak určený k sazbě a co sekvence znaků určená k řízení sazby (chování \TeX u). Také váš důležitý komentář vepsaný do zdrojového souboru v tomto kroku zmizí. To ovšem neznamená, že byste neměli komentáře do zdrojového textu psát.\index{komentář}

{
@ Vadná klávesnice? Ale ne, to jen nějaký zlomyslný skřítek napsal doprostřed
odstavce příkaz
{\tt\string\catcode`\string\d=10} 
\catcode`\d=10
a hned to vypadá tak, že se jako náhodou 
ztratila všechna písmena \char`\d. Ale neztratila se, jen se začala chovat jako mezera.
}

@ Zdrojový text\index{zlomek}\zlom
\verb|\def\sn#1{\sum_{#1 =1}^n}
$$
  \lim_{n\to\infty}\sn k{1\over k^2}
  ={ \pi\over2 }
$$|
\zlom
je přeměněn v sled tokenů
\tracingmacros=1 \tracingcommands=1
\oznactoken \def\sn#1{\sum_{#1 =1}^n}
$$
  \lim_{n\to\infty}\sn k{1\over k^2}={\pi\over 2}
$$
^^A
\zlom
aby byl nakonec vysázen tento výraz:\index{\sum}\index{zlomek}
\def\sn#1{\sum_{#1 =1}^n}
$$
  \lim_{n\to\infty}\sn k{1\over k^2}= 
  {\pi\over2} 
$$


@ Už se vám stalo, že jste zpracovali nějaké soubory \TeX em a nevíte proč se vám objevil
ve vytištěné verzi znak '^^Z'? Že by nějaký token? Zkuste na konci každého souboru, který načítáte přes primitiv {\tt\string\input} vložit příkaz {\tt\string\endinput} a znak
(neviditelný znak s ASCII kódem 26 znamenající konec souboru v DOSu) zmizí.

@*Míra. Tu \TeX\ zná. Používá a počítá s ní leckde a umí hbitě přepočítávat jednotky. 
Pokud ji uvedete do zdrojového textu, něco s ní udělá (občas i to, co chcete). Taky má spoustu registrů, ve kterých si míry uchovává a které využívá. Namátkou uveďme příklady:
\zlom
\verb|\hsize=151mm    %  šířka stránky
\vsize=220mm    % výška stránky
\hoffset=0pt    % horiz. posun zrcadla
\voffset=0pt    % vert. posun zrcadla
\parindent=20mm % odstavcová odrážka
\hfuzz=0.1pt  % povolený přesah řádku
\vfuzz=0.1pt  % povolený přesah stránky
...
\nesmysl=30cm   % někdy hlásí chybu|

\def\obra{smiley1}

@*Zmínka o obrázcích.

\odst ru{\obra.eps}
Jak se vám líbí takový odstaveček, který se malinko vymyká běžným způsobům používaným ve vědecké literatuře? Obrázek {\tt\obra.bmp} byl nalezen v adresáři obrázků používaných programem ICQ, natažen do malování ve Windows. Odtud vytištěn na tiskárně HP LaserJet 5P/5MP Postscript (tuto tiskárnu nemáme, ale nainstalovaji jsme ji, jako bychom ji měli a v jejích vlastnostech zakázali rozšířené možnosti tisku a v možnostech postscriptu jsme nastavili výstup encapsulated postscript a nastavili jsme výstup do souboru {\tt\obra.ps}). Tento obrázek jsme dále zobrazili v Ghostscriptu a uložili jako Encapsulated postscript {\tt\obra.eps}. Do textu jsme jej vložili 
(při použití makra {\tt epsf.tex}) pomocí příkazu\zlom
{\tt\string\epsfbox\string{\obra.eps\string}}.

\setbox0=\vtop{\hrule height0pt\kern-0.8\baselineskip\hbox{\osm}}
\dp0=0pt \ht0=0pt
@ \TeX\ umí i kreslit.\vadjust{\rightline{\box0}}
Například takové stojaté nekonečno se dá poskládat z vodorovných a vertikálních čar a prázdného místa. Výsledek stojí za to. 
\hangindent=-12mm \hangafter=0


@ Nicméně existuje pár obrázků, na které je \TeX\ vysloveně levý. 
Jedním z nich je například grafické zachycení numerického řešení této jednoduché diferenciální rovnice:\index{zlomek}
$$
  y''-{yy'\over0.1+x^2}=\sin(x)
$$
s počátečními podmínkami
$$
  y(0)=0, y'(0)=0.1.
$$
Jesliže ale \TeX u malinko pomůžeme a pro numerické řešení 
použijeme například Maple, pak vstup pro Maple vypadá např. takto:
\verbatim
plotsetup(ps,plotoutput=`maple10.eps`,
  plotoptions=`portrait,noborder,
  height=240,width=240`);
with(DEtools):
DEplot({y(x)*diff(y(x),x$2)
 -y(x)*diff(y(x),x)/(0.1+x^2)=sin(x)},
 {y(x)},x=-8..2,[[y(0)=1,D(y)(0)=0.1]],
 y=-10..10,stepsize=.005);
\endverbatim
Přičemž jsme si nechali vykreslit obrázek řešení do souboru 
{\tt maple10.eps}.\index{vstupní soubor}
 Dále postupujeme zcela analogicky jako výše, tj. příkazy
\verb|
   \epsfxsize=\hsize
   \noindent\epsfbox{maple10.eps}
|
vloží obrázek do textu.

\epsfxsize=\hsize
\noindent\epsfbox{maple10.eps}

@*Tabulky. Existují makra pro sazbu i velmi složitých tabulek. Stačí je jenom najít a použít. Pokud ovšem chcete sázet jednoduchou tabulku a makro nemáte po ruce, lze
použít přímo primitivy \TeX u a občas dostaneme i požadovaný výsledek:

\smallskip

\def\vr{\vrule height10pt depth4pt}
\def\hr{\noalign{\hrule}}
\halign{\vr\ \hfil$#$\hfil\ \vr&&
        \ \hfil$#$\hfil\ \vr\cr
\hr
A&B&C&A\land B&B\Rightarrow C&
(A\land B)\Rightarrow(B\Rightarrow C)\cr
\hr
0&0&0&0&1&1\cr\hr
0&0&1&0&1&1\cr\hr
0&1&0&0&0&1\cr\hr
0&1&1&1&1&1\cr\hr
1&0&0&0&1&1\cr\hr
1&0&1&0&1&1\cr\hr
1&1&0&1&0&0\cr\hr
1&1&1&1&1&1\cr\hr
}

@ Napsat zdrovový text nebylo zas až tak obtížné, jak můžete nahlédnout z následujících řádků:
\verb X
\def\vr{\vrule height10pt depth4pt}
\def\hr{\noalign{\hrule}}
\halign{\vr\ \hfil$#$\hfil\ \vr&&
        \ \hfil$#$\hfil\ \vr\cr
\hr
A&B&C&A\land B&B\Rightarrow C&
(A\land B)\Rightarrow
   (B\Rightarrow C)\cr
\hr
0&0&0&0&1&1\cr\hr
0&0&1&0&1&1\cr\hr
0&1&0&0&0&1\cr\hr
0&1&1&1&1&1\cr\hr
1&0&0&0&1&1\cr\hr
1&0&1&0&1&1\cr\hr
1&1&0&1&0&0\cr\hr
1&1&1&1&1&1\cr\hr
}
X

@*Opakování. Protože už víte o \TeX u dost, je na řadě krátké opakování. Tentokrát budeme opakovat celý \TeX:

\vlozramecek{\hbox{\thinspace\TeX\thinspace}}{1cm}
            {a text}

@*Malé cvičeníčko. Mějme abecedně seřazený seznam (co řádek, to jméno) a chtějme ho
 vytiskout tak, aby před každým novým písmenem abecedy bylo vynecháno malé místo
 a toto písmeno vytištěno tučně. Vstupní soubor \verb|seznam.txt|\index{vstupní soubor}
 tedy vypadá takto:
     \verb|
      ...
      Novák Jan
      Nováková Jana
      Macková Petra
      Marek Lubomír
      ...|

Výstup má být ve tvaru:

\odradkujsoubor{seznam.txt}

\noindent      
a předpokládejme, že jej chceme vložit do textu 
přes primitiv \verb|\input  seznam.txt| a že
do vlastního souboru nechceme zasahovat.

@*Sudoku. Tabulky na tisk Sudoku asi nebudou pro někoho představovat problém. A pokud ano, 
snadno jej vyřeší.\index{sudoku}

{\sudoku
xxx x8x x0x
x8x 1x2 xxx 
xxx xxx xxx 

xxx 8xx xxx 
xxx x9x xxx 
xxx xxx xx7 

xxx xxx xxx 
xxx xx3 x21 
xxx xxx x4x 

}

@*Fonty v matematice. Pokud čas od času zatoužíme po zavedení vlastního matematického symbolu, 
pak je potřeba jej zavést tak, aby se choval správně ve všech režimech matematické sazby. Jde-li o znak 
z fontu, je potřeba daný font zavést třikrát pro všechny potřebné velikosti.
\verb|\newfam\oufam
\font\outen=csr10
\font\ouseven=csr7
\font\oufive=csr5
\textfont\oufam=\ouseven
\scriptfont\oufam=\oufive
\scriptscriptfont\oufam=\outen
\def\hexfam#1{\ifcase#1 0\or1\or2\or3
    \or4\or5\or6\or7\or8\or9\or A\or B
    \or C\or D\or E\or F\fi}
\edef\zaved{"0\hexfam\oufam8D} 
%\mathchardef\proc=\zaved
\mathchardef\proc="0\hexfam\oufam8D
$$
  \sum_{\{x\in N;x\proc4=0\}}
  {x\proc 7\over4}=1\eqno(3)
$$| 

@ Výstup textu je
\newfam\oufam
\font\outen=csr10
\font\ouseven=csr7
\font\oufive=csr5
\textfont\oufam=\ouseven
\scriptfont\oufam=\oufive
\scriptscriptfont\oufam=\outen
\def\hexfam#1{\ifcase#1 0\or1\or2\or3
    \or4\or5\or6\or7\or8\or9\or A\or B
    \or C\or D\or E\or F\fi}
\edef\zaved{"0\hexfam\oufam8D} 
%\mathchardef\proc=\zaved
\mathchardef\proc="0\hexfam\oufam8D
$$
  \sum_{\{x\in N;x\proc4=0\}}
  {x\proc 7\over4}=1\eqno(3)
$$

@ Zkusme se podívat na některé mezery.
\settabs6\columns
\+Matematická sazba&&&Textový režim&\cr
\+$\alpha\strut\vrule\,\vrule\beta$&\tt\string\,&&\strut a\vrule\thinspace\vrule b&\tt\string\thinspace\cr
\+$\alpha\strut\vrule\>\vrule\beta$&\tt\string\>&&\strut a\vrule\enspace\vrule b&\tt\string\enspace\cr
\+$\alpha\strut\vrule\;\vrule\beta$&\tt\string\;&&\cr
\+$\alpha\strut\vrule\!\vrule\beta$&\tt\string\!&&\strut a\vrule\negthinspace\vrule b&\tt\string\negthinspace\cr

@ Vertikální mezery odpovídají násobku vzdálenosti účaří (základní dotažnice).

\line{%
\vtop{\hrule width0.45\hsize
\smallskip
\hrule
\medskip
\hrule
\bigskip
\hrule
}\quad
\vtop{\hsize=0.45\hsize\verb|
\hrule\smallskip
\hrule\medskip
\hrule\bigskip
\hrule
|}\hfil
}

@*Dělení slov. Protože algoritmus dělení nenalzne všechna možná dělení slov, může být zajímavé
nechat si vypsat v odstavci všechna dělení slov, která \TeX\ uvažuje. V jednoduché verzi je necháme vypsat
do sloupečků.\index{dělení}
\ukazdeleni{Algoritmus dělení slov je zajímavý a můžete přemýšlet, jak upravit makro, které vysázelo tento sloupeček tak, aby vysázelo vše do odstavce.}

{\predefinujpismo\it{$\bullet$}
@ Různé {\it formy} zvýraznění jsou možné pouhým předefinováním 
přepínače písma. Jsou ale {\it případy}, ve kterých to nebude fungovat. Víte o které jde?
}

@ Tabulku znaků a jejich kategorií lze vypsat celkem jednoduše.

\znakyakategorie

@ Tímto jsme zaplnili pět stran textu a vytvořii 25 zápočtových témat, ze kterých si lze vybrat. Všechna témata jsou dobře řešitelná a proto nepředpokládáme žádné potíže.

@ Na závěr bychom rádi vložili do tohoto souboru seznam názvů odstavců, 
které byly v textu tučně vytištěné a odpovídající čísla stránek.

\vlozobsah

\vlozindex

\endcolumns

\end






>From


						

\endcolumns

%\kap{}
%\ods{}
%\ods{}


\end
