Friedrich Nietzsche
Jak se "pravý svět" stal posléze bajkou
Dějiny jednoho omylu
1. Pravý svět, dosažitelný pro moudré, zbožné a ctnostné - žije v nich, je jimi. (Nejstarší forma ideje, relativně chytrá, jednoduchá, přesvědčivá. Opis věty "Já, Platón, jsem pravda"). 
2. Pravý svět, nyní nedosažitelný, ale slíbený moudrému, zbožnému, ctnostnému (kajícímu se hříšníku). (Pokrok ideje: stává se jemnější, úskočnější, hůře uchopitelnou - stává se ženou, stává se křesťanskou...) 
3. Pravý svět - nedosažitelný, nedokazatelný, neslíbitelný, ale již myšlený jako útěcha, závazek, imperativ. (V podstatě staré slunce, ale zahalené mlhou a skepsí; idea se stala sublimovanou, bledou, nordickou, královeckou). 
4. Pravý svět - nedosažitelný? Každopádně nedosažený. A jako nedosažený také neznámý. Následně také bezútěšný, nespásný, nezavazující: k čemu by nás mohlo něco neznámého zavazovat? (Kalné ráno. První zívnutí rozumu. Kohoutí pokřik positivismu.) 
5. "Pravý svět" - idea k ničemu, již nepoužitelná, ani nezavazující - idea, která se stala neužitečnou, nadbytečnou a v důsledku toho ideou vyvrácenou: odpravme ji! (Jasný den: snídaně, návrat zdravého rozumu a bujarosti: Platónovo uzardění ze studu; ďábelský pokřik všech svobodných duchů.) 
6. Pravý svět jsme odpravili: jaký svět zůstal? Snad zdánlivý? Ale ne! S pravým světem jsme odpravili i svět zdánlivý! (Poledne; okamžik nejkratších stínů, konec nejdéle trvajícího omylu; vrchol lidstva, INCIPIT ZARATHUSTRA.)